Zatímco čteš tyto řádky, pomalu scházíš na scestí. Myslel bys, že teď se budou dít hrozné věci, ale není to tak úplně pravda. Toto scestí, na kterém my už tak dlouho žijeme, je spíše dobrodružstvím než chybou. Je to objevování nevyšlapaných cest, po kterých šel jen málokterý. Tvoříme komunitu lidí, kteří jsou ve společnosti v menšině, zvlášť když začneme hlásat, že duševní nemoc je jen epizoda stejně jako život sám. Web, na kterém společně pracujeme, jsme nazvali Off the road (Na scestí), podle Kerouacova románu On the road (Na cestě). Necestujeme sice napříč Spojenými státy, ale cestujeme někde uvnitř klikatě napříč životem.
CZ
Spolu s pěticí zakládajících facilitátorů pražské skupiny slyšení hlasů odletěl v září na kongres Sítě Slyšení hlasů i lídr Studia 27 Břetislav Košťál s kamerou. V týmu je i Michal Kašpar, který do holandského Haagu, kde se kongres konal, vyrazil s velkou zvědavostí. Z mezinárodního hnutí Slyšení hlasů jsem znal dobře jen Petera Bullimora, který mne velice ovlivnil při […]
Většinou pro mě představuje nevědomost o příčinách určitých jevů značné znejištění, úzkost až stihomam a to ačkoli se jedná o zcela nevinné jevy. Asi to každý zná u nočních zvuků, kdy něco zaskřípe a člověk se neuklidní, dokud nezjistí, co to bylo, jestli nějaký nábytek, který vrže třeba proto, že se země otáčí, nebo jestli […]
Nedokázal jsem rozeznat realitu od psychózy Michal Kašpar má vystudovanou žurnalistiku, je také velmi zdatný v jazycích. Od konce devadesátých let se učí žít s paranoidní schizofrenií, svou zkušenost s nemocí a praxi v médiích se snaží kombinovat ve Studiu 27, které destigmatizuje duševní onemocnění. Jaké jsi měl dětství? S bratrem Karlem jsme měli harmonické dětství. Bratr se v první […]
Stará Dáša si sice chtěla zdřímnout jen na chvilku, ale teď tu spí tvrdým spánkem už asi hodinu a nic ji nevzbudí. Jsem u ní na návštěvě v bohnickém sídlištním bytě, který sídlí v přízemí. Vchází se do něj přímo z ulice, přes malinkou zahrádku, na kterou teď vycházím každých pět minut. Už jsem chtěla zmizet, ale přeci […]
Pohyb provázel celý můj život. Tatínek byl tělocvikář, moje starší sestra několik let závodně lyžovala a mně nezbývalo nic jiného než se hodně snažit, abych jim stačila. Žili jsme na Slovensku a jak napadl první sníh, už se jezdilo. Později se z tatínka stal mezinárodní rozhodčí ve střelbě, sestra se odstěhovala a já začala tancovat. Chvíli […]
Nechtěla jsem, aby má sbírka poezie vyvolávala pocit, že je všechno ztracené Umí plynule francouzsky, ve Francii žila a studovala. Tereza Klenorová vydala sbírku poezie a coby peer konzultantka se setkává s lidmi, kterým zkřížila život duševní nemoc.